Hore

Vasile Alecsandri

Editura Bestseller

Ccarte electronică publicată cu sprijinul Ministerului Afacerilor Externe – Departamentul Politici pentru Relația cu Românii de Pretutindeni.

Ileana

„Hai, Ileană, la poiană,

Ileană, Ileană!

Să săpăm o buruiană,

Ileană, Ileană!

Buruiana macului,

Ileană, Ileană!

Ca s-o dăm bărbatului

Ileană, Ileană!

Să tot doarmă, doarmă dus

Pân' ce soarele-a fi sus

Și să doarmă somnoros

Pân' ce soarele a fi jos,

Ileană, Ileană!"

. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .

„Cum n-aș merge-n poieniță,

Bădiță, bădiță!

Dar nu pot după vroință,

Bădiță, bădiță!

Că bărbatul rău mă teme,

Nici de-un pas el nu-mi dă vreme.

Mai stai, stai pân' s-a culca

Și cocoșul a cânta,

De la sânu-i c-oi scăpa,

Buruiana c-om săpa

Și-i vom pune-o-n locul meu

Ca să doarmă somnul greu,

Bădiță, bădiță!"

Tița

Merge Tița la fântână,

Tița, mândra Tița!

Cu cofița într-o mână,

Tița, mândra Tița!

Și tot merge ea cântând,

Floricele culegând,

Floricele lepădând;

Când voinicii le-or culege,

De ei dorul să se lege.

Când vor da să le miroase,

Să le intre doru-n oase!

Tițo, Tițo, copiliță

Cu sân alb de porumbiță,

Nu da foc inimilor,

Dă pace voinicilor,

Că tu-i da peste-un păcat

Cu marghiolul cel din sat![1]

Tița râde și nu crede,

Dar marghiolul se repede

Ș-o urmează cât colea...

Tițo, Tițo, nu mai plânge,

El în brațe mai te strânge

Cu tot dorul satului,

Cu focul bărbatului!

Moș bătrân

Na păcatul! ce văzui

Pe colnic, lângă Vaslui?

Fată mare, moș bătrân

Cerând fetei măr din sân!

„Fugi la naiba, ghiuj bătrân,

Nu-ți dau nici un măr din sân.

Chiar degeaba ți l-aș da,

Ca nu ai cu ce-l mușca,

Nici ești copil mititel

Ca să mi te joci cu el".

„Tu n-ai minte, fata mea!

Ochii vad, inima vrea.

Copilu-i copilăros,

El arunca mărul jos

Și nici știe-a-l dezmierda,

Nici cu el a se juca"!

Frunză verde de alună

Frunză verde de alună;

Decât c-un tată ș-o mumă,

Mai bine cu-o mândră bună.

Ea de vede că ți-e rău,

Îți face leacuri mereu

Și le-aduce-n gura ei

De-o săruți pe când le bei.

Iar de vede că ți-e bine,

Te strânge-n brațe la sine

De-ți râde inima-n tine!

Frunză verde de piperi

„Frunză verde de piperi,

Haide, puică,-n deal la peri

Să te-ntreb ce-ai făcut ieri?"

„Am dat apă de neferi;

Am dat apă de spălat,

Buze dulci de sărutat".

„Și la mine n-ai gândit?

De păcat nu te-ai ferit?"

„Decât sfântă c-un mișel,

Mai bine c-un voinicel.

Frunză verde de căpșune

„Frunză verde de căpșune,

Zi mă-tei să te cunune,

Că de mine ești lăsată,

Cu foc mare blestemată!"

„Însoară-te dumneata,

Să văd: pe cine-i lua?

De-i lua una ca mine,

Dumnezeu s-o ție bine;

De-i lua o sluțioară,

Deie Dumnezeu să moară

Să-i mănânc din colivioară[1]

De-i lua una frumoasă,

Dumnezeu s-o facă groasă

Să nu-ți poată intra în casă!"

Ungureanul

Ungurean cu suman scurt,

Moghior, moghiorlan!

Nu ședea-n Moldova mult,

Moghior, moghiorlan!

Și te du în țara ta

De-ți mănâncă slănina,

Și-ți fă casă pe gunoi

Ș-o freacă cu usturoi,

Ca s-o aperi de strigoi[1]

Fugi departe peste deal,

Peste deal, peste Ardeal;

Că de când ești pe la noi

S-a scumpit brânza de oi,

Și de când tu te-ai ivit

Toate oile-au stârpit.

Puișorul

Frunză verde de bujor,

Am avut un puișor.

Pui, pui, pui, pui, pui, pui,

Vină-n cușcă să te pui.

Puișorul a zburat

Și cu lacrimi m-a lăsat.

Pui, pui, pui, pui, pui, pui,

Cum aș face ca să-l prind,

Inimioara să-i aprind?

Pui, pui, pui, pui, pui, pui,

De aș prinde puișorul,

Pe loc i-aș frânge piciorul,

Pui, pui, pui, pui, pui, pui,

Și i-aș face cuib în sân,

Să nu-mi mai fie hain.

Pui, pui, pui, pui, pui, pui,

Vin' la sânu-mi să te pui!

Rândunica

Rândunea cu albă creastă,

Nu mai bate la fereastră,

Că nu-s fată, ci-s nevastă.

Când eram la mama fată,

Orice vream făceam îndată,

Iar dacă m-am măritat

Bărbățelul m-a mustrat.

Cui e voia sa iubească

Vie-n poartă să-mi grăiască;

Nu trimită pe altul,

Că altul umple satul.

Vie singur furișat

Și-i dau dulce sărutat,

Și-i dau guriță tăcută,

Să facem dragoste mută.

Ilenuța de la Piatră

Ilenuțo de la Piatră

Cu percica retezată,

Ce-ai fermecat lumea toată,

Vin' să te sărut o dată,

Să mă farmeci și pe mine

Ca să mă iubesc cu tine.

De ți-e bărbatul urât,

Ia țărnă de la mormânt

Și-i presară-n așternut

Să se scoale surd și mut.

Și-i dă-n mână o vărguță

Să se apere de mâță.

Sărmanul bărbatul prost!

Bun odor la casă-a fost!

Orice vede el nu crede,

Orice crede el nu vede!

Hora țigănească

Arde-mă și frige-mă,

Pe-un cărbune pune-mă!

De mă-i pune pe-un cărbune,

Ibovnicul nu ți-oi spune.

De mă-i pune-ntr-o frigare,

Ibovnicul vină n-are!

De mă-i bate cu-o vărguță

Peste ochi și peste țâță,

Tot m-oi duce la portiță

Să dau altuia guriță.

De mă-i bate cu gardul,

Tot m-oi iubi cu altul!

Așa-mi cere sufletul,

Așa-mi este umbletul.

Via-n vară înflorește,

Iar în toamnă, cum rodește,

Vine graur de-o ciupește.

Eu de ieri am înflorit;

Sânu-mi încă n-a rodit

Și îl arde-un foc cumplit.

Barbu

„Ce cați, Barbule, la noi?

Nu sunt fete pe la voi?"

„Ba sunt, da-s cam mititele,

Nu mă pot iubi cu ele.

La voi sunt mai năltișoare,

Și de chip mai bălăioare,

Mi le-a făcut Dumnezeu

Tocmai după placul meu!"

„Barbule de la munteni,

De-ai veni la moldoveni,

Potoale-ți dorințele

Și nu-ți pierde mințile".

„Mi-oi semăna numele

Prin toate cărările

Să răsaie flori de dor

Cu miros pătrunzător.

Să le poarte fetele,

Fetele, nevestele,

Să le meargă vestele!"

Baba și fata

Sub răchita rămurată

Șade-o babă supărată

Și-mprejur iarba-i uscată!

Ce-a fost verde a veștezit,

Ce-a fost dulce a amărât,

Ce-a fost vesel s-a mâhnit!

Pe sub lunca înverzită

Trece-o fată înflorită

Și de fluturi urmărită.

Ce-a fost veșted înverzește,

Ce-i amar se îndulcește,

Ce-i mâhnit se-nveselește.

Lelițele

Dragă mi-e lelița-naltă

Și la mers cam legănată.

Dragă mi-e lelița-n joc

Când se leagănă cu foc,

Unde-și pune piciorul,

Se aprinde mohorul.

Unde-aruncă-un ochișor,

Arde sufletul de dor!

Dragă mi-e lelița mică

Și de trup cam gingășică,

Că se suie pe opincă

Și dă gură subțirică;

Câte fete cu mărgele,

Toate-s drăguțele mele.

Câte fete cu bondiță,

Poartă miere pe guriță.

Câte fete răsărite,

Toate-mi par flori înflorite.

Cum aș face, cum aș drege,

Că pe toate le-aș culege,

Să-mi fac traiul și să mor

Legănat pe sânul lor!

Baba și moșneagul

„Fost-ai, leleo, când ai fost

Ș-ai rămas un lucru prost".

„Fost-ai, badeo, om voinic

Ș-ai rămas om de nimic".

„Avuși, leleo, floricele

Ș-acum ai zbârceli pe piele".

„Avuși, badeo, ochii dârji

Ș-acum ești cu trupu-n cârji".

„Fost-ai, leleo, cu lipici

Ș-ai rămas cu fugi de-aici".

„Fost-ai, badeo, om vioi

Ș-ai ajuns chiar un strigoi".

Fugi încolo

Fugi încolo, vină-ncoace;

Șezi binișor, nu-mi da pace.

Lasă-mi mâna, nu mi-o frânge,

Ia-mă-n brațe de mă strânge.

Vrei o floare, nu-ți dau floare,

Na-ți guriță-ndulcitoare.

Vrei ce vrei, eu vreu, nu vreu

Și-ți dau tot sufletul meu!

Floarea din pârleaz

Leleo roșie la obraz,

Lelițo, lelițo fa,

Floricică din pârleaz,

Lelițo, lelițo fa,

Ce folos că ești frumoasă

Și la cap căpățânoasă.

Ești dragă flăcăilor

Ca buha găinilor.

Mândră ești și sprâncenată,

Dar la buze cam umflată.

Ești ca floarea cea de nalbă,

Dar împletiși coada albă.

Strânge-ți, leleo, buzele,

Că le pișcă muștele.

Strânge-ți lipitorele,

Că se văd fasolele.

Busuiocul

„-Busuioace, busuioace,

N-ai mai crește, nici te-ai coace!"

„-Dar de ce să nu mă coc

Că mă port fetele-n joc".

„-Trandafire, n-ai mai fi,

Nici în cale-ai înflori!"

„-Dar de ce să nu mai fiu

Că mă poartă lelea viu?".

„-Tu ești viu, dar eu sunt mort,

Și de-abie-n lume mă port".

„-Mergi în horă, saltă-n joc,

S-ai parte de busuioc.

-Vin la horă ici în șir,

-S-ai parte de trandafir".

Ian sui, leleo...

„Ian sui, leleo,-n cel măr dulce

Sa vezi badea cum se duce

Cu chica nepieptănată,

Cu năframa nespălată,

Cu fața nesărutată".

„Vin', bădiță, înapoi,

Mai vin', dragă, pe la noi,

Chica pieptăna-ți-oi,

Năframa spăla-ți-oi,

Fața săruta-ți-oi".

Femeia temută

„Frunză verde de agude,

Strig la puica, nu m-aude;

Și de-aude ea s-ascunde,

Ea s-ascunde, nu-mi răspunde".

„Ba te-aud, bădiță,-aud,

Dar n-am gură să-ți răspund,

Că-i dușmanul lângă mine

Cu două pistoale pline,

Când de când să deie-n mine.

Unu-n mine, unu-n tine;

Să deie-n noi amândoi,

În noi, săracii de noi!

C-așa ne-a slujit norocul

Să-mpărțim amândoi focul".

Sultana

Frunză verde cardama,

Sultănico, fa.

Ori tu mi-ai făcut ceva,

Sultănico, fa,

De nu te mai pot uita?

Când mă uit la casa ta,

Mi se rupe inima.

Alunica-ți de la gât

M-a aprins, m-a omorât.

Alunica-ți de pe brațe

O să mă scoată din viață.

Lelițo cu alunei,

Nu căta la doi, la trei

Și cată la ochii mei,

Că-s albaștri ca și-ai tăi.

Hai, leliță, la prisacă,

Timpul dulce să ne treacă,

Să mâncăm miere de roi,

Să ne iubim amândoi;

Să bem apă dintr-un loc

Și să ne iubim cu foc!

Lelița de la munteni

Lelițo de la munteni,

Lelițo, leliță fa,

Vin' colea la moldoveni,

Lelițo, leliță fa,

Să ne prindem soțiori,

Să-nflorim ca doi bujori.

Hai în horă de-i juca

Că eu sufletul ți-oi da;

Tu ești mândră la privit,

Eu voinic, bun de iubit.

Piară dracul dintre noi,

Să fim una amândoi,

Tot un trup ș-un suflețel,

Ca un deget ș-un inel!

Șapte fete

Pe mine ce m-a mâncat?

Șapte fete dintr-un sat

Ș-o nevastă cu bărbat;

Iar nevasta dracului

Mă spuse bărbatului,

Mă făcu râs satului;

Și fetele m-au lăsat,

Că toate s-au măritat

La inimă m-au secat!

Una-i Vișa, una-i Mușa,

A treia e Brândușa,

A patra-i Anghelușa.

A cincea-i Catinca,

A șasea e Voica,

A șaptea Ilinca.

Toate-au fost mândrele mele;

Și cât m-am iubit cu ele

Le-am dat salbe și inele;

Dar cea puică de nevastă

Da cu spuză pe fereastră,

Da cu spuză să mă ardă

Când treceam ca să mă vadă.

Ce-a fost verde s-a uscat,

Ce-a-nflorit s-a scuturat,

Ce-am iubit eu n-am uitat!

Stăncuța

La bordei cu crucea naltă,

La Stăncuța sprâncenată

Joacă hora încheiată,

Curge lumea fermecată.

Vinu-i bun, ocaua mare,

Beau voinicii pe secare,

Nu se-ndură să se ducă,

Noaptea la dânsa-i apucă.

Cine trece, se oprește,

Cât o vede, nebunește,

Bea vin, punga-și cheltuiește

Și zău că nu se căiește.

Cine vine-n patru boi

Se-ntoarnă numai cu doi;

Cine vine de călare,

Pleacă cu șaua-n spinare,

Iar pe jos oricine vine

Își bea tot de lângă sine

Și se duce gol cu bine.

Mărioara

„Mărioară dintre bălți

Cu dragostea-n patru parți,

Na de la mine doi zloți

Și nu te iubi cu toți".

„Rămâi tu cu banii tăi,

Eu cu prietenii mei.

Banii știu să-i cheltuiesc,

Dar pe bani nu mă iubesc".

Domnica

Astăzi bură, mâine bură,

Leliță, leliță,

La Domnica-n bătătură,

Leliță, leliță,

Ca să crească de-o răsură

S-o puie la legătură;

Să se primenească-n ie

Și-n rochiță lilichie

Să placă altor și mie.

Să puie la gât mărgele

Și la degete inele,

Păftăluțe și cordele

Numa-n flori și fluturele

Ș-apoi să s-arunce-n joc

Ca un trandafir de foc.

Nevasta care iubește

Nevasta care iubește

Spală noaptea și cârpește

Și ziua se primenește

Of, of, of și hop, hop, hop,

Of, ce foc și ce potop!

La horă dacă se prinde

Inima ei se aprinde,

Și dansul mereu întinde.

Of, of, of, și hop, hop, hop,

Of, ce foc și ce potop!

Sare, pasurile-ndeasă.

Plâng copiii, ei nu-i pasă

Nici de casă, nici de masă.

Of, of, of, și hop, hop, hop,

Of, ce foc și ce potop!

Iar bărbatul ei, săracul,

Cară la moară cu sacul,

Pe-amândoi lua-i-ar dracul!

Of, of, of, și hop, hop, hop,

Of, ce foc și ce potop!

Omule, boule

Au nu vezi unde mă duc,

Omule, boule?

C-un condur și c-un papuc,

Omule, boule,

Cu papucul târșâind,

Cu condurul tropăind.

Că de când m-am măritat

Și te-am luat de bărbat,

Nu te-ai mai trezit din prost

Și de necaz mi-ai tot fost.

Te-am mânat să ari la plug

Cu cei patru boi la jug.

Plugu-mi lăsași la nevoi

Și-mi pierduși sărmanii boi!

Apoi încă te-am mânat

Și cu pușca la vânat.

Pușca-n două mi-o frânseși

Și nimic nu aduseși.

Și-am dat cofa să te duci

La puț, apă să-mi aduci.

Căzuși, cofa mi-o spărseși,

Nici doagele n-aduseși.

Te-am mânat apoi pe loc

Cu hârbul să-mi aduci foc;

Hârbul mi l-ai bucățit,

Sprâncenele ți-ai pârlit.

Te mânai să-mi tai un lemn

Până când să cer un semn;

Toporul l-ai năpustit,

Sub lemne ai adormit!

Aolea! Ce fuse asta?

Aoleo! ce fuse asta?

Lupii mi-au mâncat nevasta,

Când suiam amândoi coasta.

Trecui balta,

Luai alta.

Aoleo! ce bătăioasă!

Umblă tot năbădăioasă;

Nici cu asta nu fac casă.

Nici cu dânsa

Nu fac strânsa.

Când îmi umblă-n bătătură,

Chiar rusalii parc-o fură...

Și când dă câte o gură

Vaca fuge,

Boul muge.

Ho, balțato! na, boiastră!

Stați că nu e boala voastră,

Ci e chiar nevasta noastră.

Mi-e pereche,

Nu vi-i streche!

Nevasta harnică

Iaca mândra de pe vale!

Cu rochița în paftale

Cum mă-ntâmpină în cale.

Of, of, of și aoleu,

Arde suflețelul meu!

Ea aleargă-n fuga mare,

Seceră orz de prânzare,

Și-l usucă-ntr-o căldare.

Of, of, of și aoleu,

Arde suflețelul meu!

Până un copil să sugă,

Se azvârle ca vârlugă

Și râșnește tot în fugă.

Of, of, of și aoleu,

Arde suflețelul meu!

Într-o clipă ea frământă,

Se roșește, se-nfierbântă

Și de bucurie cântă.

Of, of, of și aoleu,

Arde suflețelul meu!

Nevasta bătută

Aoleu! mă-mă doare spata,

Că m-a bătut cu lopa-pata.

Suflețelul cât colea.

Aoleu! mă-mă doare gâtul,

Că m-a bătut rău urâtul.

Suflețelul cât colea.

Aoleu! mă-mă doare mâna,

Că m-a bătut cu pră-prăjina.

Suflețelul cât colea.

Aoleu! mi-a-mi-a frânt piciorul,

Că m-a bătut cu to-toporul.

Suflețelul cât colea.

Aoleu! mă-mă doare șoldul,

C-a dat în mine cu-cu boldul,

Suflețelul cât colea.

Aoleu! mă-mă doare cotul,

C-a dat cu lemnul ne-netotul.

Suflețelul cât colea.

Aoleu! mă-mă doare capul

Că m-a lovit cu pro-proțapul.

Răzbunarea nevestei

Ici e țărână cu glod

Hop o dată, sus.

Ici e bărbatul nerod,

Hop o dată, sus.

Ici e tocmai unde joc

Ca să mă alin de foc.

Ici doarme cu mâini la piept

Ș-o să joc să mi-l deștept.

Dar decât l-oi deștepta

Oi juca ș-oi tot cânta.

Dormi tu, bărbățelul meu,

Ierte-mi-te-ar Dumnezeu!

Dormi, dormire-ai somnul lung,

Că multe-am tras și-mi ajung!

Decât ruda și vecinul

Decât ruda și vecinul,

Lelițo, leliță,

Mult mai bine cu străinul,

Lelițo, leliță.

Ruda că te necăjește

Și vecinul te vorbește.

Iar străinul te ajută

Și face dragoste mută.

Decât un tată ș-o mumă,

Să te certe pentru-o glumă,

Mai bine c-un bărbățel,

Dacă-i blând și tinerel,

Că-ți spune două, trei glume

Cum îți e mai drag pe lume

Și-ți așează-o pernioară

Pe prispă serile-afară.

Decât un bărbat urât,

Mai bine-un străin iubit,

Cât șezi cu el împreună

Nu te-nduri de vorbă bună.

Fie noaptea cât de mare,

Că tot mică ți se pare.

Trece-n grab', ca o nălucă,

Ziua-n brațe-i te apucă!

Dorule, odorule

Către mine te jurai,

Dorule, odorule!

Că pe nimeni nu mai ai,

Dorule, odorule!

M-ai făcut de te crezui,

Dar cu altul te văzui;

Ș-acela mi-e frate bun,

Nu-mi vine să mă răzbun.

Poți să-mi fii de-acum cumnată,

Că de mine ești lăsată,

Cu foc mare blestemată

Și de mine-n veci uitată!

Este bine, nu e bine

Este bine, nu e bine

Să iubești de lângă tine,

Că te vede orișicine

Și te face de rușine;

Ci să iubești mai departe;

Dusele nu sunt deșarte;

Orișicând doru-ți abate,

Te repezi ca la un frate.

Bărbatu-i cu bunătate,

Te-ntreabă de sănătate;

Iar nevasta, de iubește,

Se preface că bolește,

Geme, zace, se bocește

Și bărbatu-și amăgește.

El aleargă ș-o întreabă:

„Nu știi, soro, vreo babă

Ca s-aleagă vreo iarbă,

S-o pun la foc ca să fiarbă?"

Ea-i răspunde: „Mergi la moară,

La făina de secară".

El se duce, ea se scoală,

Se gătește,-mbracă țoală,

Apoi masa că așează,

Cu neicuța ospătează

Și din gură tot urează:

„Deie Dumnezeu o ploaie,

Grăunțele să se moaie

Să nu poată-a măcina,

Nici acasă-a se-nturna!"

Aolică, dodo, fa

„Aolică, dodo, fa!

Au tu mi-ai făcut ceva?

De nu te mai pot uita?"

„Ba, nu ți-am făcut nimic.

Dar mi-e vorba cu lipic

De supun pe-orice voinic."

„Hai, mândro, pe deal în sus,

C-a făcut fuseiul fus

Și nici haragi nu i-am pus".

Hai, mândro, să ne suim,

Să mergem, să hărăgim,

Numai amândoi să fim.

Eu să hărăgesc din deal,

Către vale-n jos, spre mal

Și tu, mândro, către deal.

Față-n față să privim,

Ochi cu ochi să ne-ntâlnim,

Unul spre-altul să venim!

Zis-a badea

Zis-a badea c-a veni

Luna când a răsări.

Ies afară, luna-i sus,

Bade-a venit și s-a dus!

Ies afară, luna-i jos,

Badea nici că s-a întors!

Unde ești, bădiță frate,

De mă lași pe așteptate?

„Taci, lelițo, c-am venit

De cum luna s-a ivit.

Și te-aștept pe după casă

Sub răchita cea pletoasă".

„De-ai venit, bine-ai venit,

Trandafirul meu iubit!

Că cu tine mă mai ieu

De-mi alin necazul greu!"

Arză-l focul de bărbat

Arză-l focul de bărbat!

A venit aseară beat

Și de mine s-a legat.

Eu i-am zis: „Vedea-te-aș mut!

Că nu ești om priceput.

Cum te-arăți, cum lenevești,

De nimică nu-ngrijești.

N-ai închis ocoalele,

Nici ai închis vitele

Ș-un buhai s-a dezlegat,

Toate vitele mi-a spart,

Ș-au venit lupii în sat

Și pe toate le-a mâncat!"

Lelețico, draga mea

Lelitico, draga mea,

Guriță de floricea!

Când a veni sâmbăta,

Leagă de codița ta

Un fir galben de mătasă

Și mi-l scoate pe fereastră.

Când voi veni să te-aștept,

De mătasă-oi trage-ncet,

Tu pe-afară că-i ieși

Ș-amândoi ne-om drăgosti.

Însura-m-aș

Însura-m-aș, însura,

Nu știu soacra ce mi-a da?

Coșarca cu fusele,

Costrețul cu mâțele?

Însura-m-aș, însura,

Nu știu ce fată-aș lua

Să fie de om bogat,

Rău mi-e teamă de-un păcat!

Ea mi-a cere lumea toată

Făr-a se gândi la plată,

Și mi-a cere piei de zmeu

Să-ncalțe piciorul său,

Că de capră

Lesne crapă.

Și de oaie

Se despoaie

Și de țap

Îți sare-n cap!

Aș lua-o de Bărgău,

Mă tem c-a fi lucru rău.

Oi lua o sărmăncuță

Care poartă opincuță

Și cămașă cu altiță,

Și pe șolduri o catrință.

Pe sub poale de pădure

Pe sub poale de pădure

Merg copilele la mure,

Nevestele la alune

Și râd ca niște nebune.

Eu m-am dus să tai nuiele

Și prin huci am dat de ele.

Venit-a ploaie cu vânt

De le-a țipat la pământ.

Eu am fost băiat milos,

M-am lăsat cu ele jos

Și le-am mâncat murele

Și le-am mușcat gurile.

Fa leliță rotiliță

„Fa leliță rotiliță,

Dă-mi gura peste portiță".

„Ba, eu gura nu ți-oi da,

Că așa tu mă-i mușca.

Drag îmi e bădica nalt

Că sărută dezmierdat.

El se pleacă de ești mică

Și în brațe-i te ridică,

Dar bădica mititel

Mi-e urât și fug de el,

Că cu nasu-n brâu te-mpunge

Și cu gura nu te-ajunge!"

Pentru mândra care-mi place

Pentru mândra care-mi place

Nici părinții n-au ce-mi face,

Nici judele satului,

Nici chiar domnii sfatului.

Domnii șed și sfătuiesc,

Eu cu mândra mă iubesc

Și cu dragoste-i șoptesc:

„De ți-ai face pat afară,

Eu m-aș face vânt de vară

Ș-aș veni la tine-ndată

Să te văd: cum ești culcată?

Cu fața către perete,

Cu gura arzând de sete?

Fața vântura-ți-o-aș,

Gura săruta-ți-o-aș!"

Trecui valea

Trecui valea ș-o puntiță

La fata de dăscăliță:

„Dragă mândră, mândruliță!

Nu știi țese, nu știi coase,

Dar te știi că ești frumoasă.

Podu-ți țese pânza groasă,

Fuiorul joacă prin casă.

Dar fuiorul cum s-a tors?

Coborând pe scară jos,

Cu trei ouă de găină

Și cu sacul de făină.

Oricum fie, așa fie,

Ești frumoasă și-mi placi mie!"

Bade Trandafir

„Bade Trandafir frumos!

Vrut-ai să te-arăți duios,

Dar te-ai arătat ghimpos

Și din minte nu m-ai scos".

„Vai! leliță din cel sat!

Ce-ai cerut și nu ți-am dat?

Cerut-ai faguri de miere,

Eu ți-am dat buzele mele;

Cerut-ai o viorea,

Ți-am adus inima mea".

„Dacă vrei dragoste-aprinsă,

Adă-mi gura neatinsă.

Și o inimă fecioară

Ca apa de la izvoară".

Măi bădiță, păr sucit

Măi bădiță, păr sucit!

Șezi la noi dac-ai venit.

Decât să văd că te duci

Mai bine te-aș vedea-n furci,

În furci nalte de nuiele

Deasupra căsuței mele.

Vântul să te răcorească,

Ochii mei să te privească.

Poruncitu-mi-a mândra

Poruncitu-mi-a mândra

Să mă duc pân' la dânsa.

Duce-m-oi ca un nebun

Pe-o frunziță de alun.

Trec în vale, mor de sete,

Mă-ntâlnesc cu două fete,

Amândouă-n berte nouă,

Săruta-le-aș pe-amândouă,

Iar pe una totdeauna

Că-i frumoasă ca și luna.

Copiliță de boier!

Cată colo-n fund, pe cer,

Vezi cel nour, vezi cel deal?

Vin' cu badea la Ardeal.

Fata-mi zice: „Ești nebun,

Mergi pe-o frunză de alun,

Că te-așteaptă oarecine

Și râde-n brațe străine."

Trandafir cu două flori

Trandafir cu două flori,

Mama-i cu două nurori,

Una-i ruja macului,

Una-i ruja dracului,

Una-i pune lăutoare

Ca să-i fie-opăritoare.

Alta merge la fântână

Cu cămașa soacrei-n mână

Ș-o întinde-n apă-o dată:

„Na-ți-o, mamă, că-i spălată".

Ș-o agață pe-o nuia,

Câinii hârâie la ea!

Pasăre galbenă

Pasăre galbenă-n cioc,

Rău mi-ai cântat de noroc,

De ți-ar pica ciocul tău

Precum mi-ai cântat de rău!

Tra, la, la, la, la, la, la,

Nu vedeai inima mea

Cât de fierbinte iubea,

Dar acuma-i sloi de gheață,

Rece și fără de viață,

Tra, la, la, la, la, la, la,

Glasul tău cu amărâre

Mi-a cântat de despărțire.

Să mă duc în cale grea,

Departe de puica mea!

Tra, la, la, la, la, la, la,

Căci nu sunt un vânător

Să pândesc când ai să zbori,

Și să-ți dau eu ție plată

Cu un fulger de săgeată!

Tra, la, la, la, la, la, la!

Răvaș, puică..

„Răvaș, puică, răvaș, dragă,

Nu-ți pară lucru de șagă.

Răvaș de la împăratul

Că-ți vine-acasă bărbatul"

„Arză-l focul de răvaș,

Și-n cenușă vedea-l-aș!"

„Gată-te, nevastă, bine

Că bărbatul iată-l vine".

„Las' să vie, dracul știe!

Calea mărăcini să-i fie.

Eu cămașa i-am spălat,

Cu urzici i-o am frecat

Și pe spini i-o am uscat

Ș-încă i-am gătit de cină

Două labe de găină

Cu smântâna din fântână".

„Gată-te, nevastă, bine,

Iată că drăguțul vine".

„Las' să vie, Domnul știe!

Calea trandafiri să-i fie.

Eu cămașa i-am spălat,

Cu sulcină-o am frecat,

Și pe flori i-o am uscat

Ș-încă i-am gătit de cină

Un pui tânăr de găină,

Ș-o ulcică de vin plină.

Că-i sunt dragă, ș-orice-oi face,

El îmi zice că îi place!"

Table of Contents

Hore

Ileana

Tița

Moș bătrân

Frunză verde de alună

Frunză verde de piperi

Frunză verde de căpșune

Ungureanul

Puișorul

Rândunica

Ilenuța de la Piatră

Hora țigănească

Barbu

Baba și fata

Lelițele

Baba și moșneagul

Fugi încolo

Floarea din pârleaz

Busuiocul

Ian sui, leleo...

Femeia temută

Sultana

Lelița de la munteni

Șapte fete

Stăncuța

Mărioara

Domnica

Nevasta care iubește

Omule, boule

Aolea! Ce fuse asta?

Nevasta harnică

Nevasta bătută

Răzbunarea nevestei

Decât ruda și vecinul

Dorule, odorule

Este bine, nu e bine

Aolică, dodo, fa

Zis-a badea

Arză-l focul de bărbat

Lelețico, draga mea

Însura-m-aș

Pe sub poale de pădure

Fa leliță rotiliță

Pentru mândra care-mi place

Trecui valea

Bade Trandafir

Măi bădiță, păr sucit

Poruncitu-mi-a mândra

Trandafir cu două flori

Pasăre galbenă

Răvaș, puică..